Ja, god dag?
Jeg må hoppe litt tilbake.
Jeg var 12 år og på skoletur i fjellet.
- Gjør du narr av meg? - Hva mener du?
Du får en spontan orgasme.
Ja, det var en orgasme.
Selv om legen kalte det et epileptisk anfall.
Og under orgasmen hadde du et syn.
To kvinner på hver side av deg.
Holdt hun sløret med to fingre, sånn?
Hva er i veien?
Du aner ikke hvem de kvinnene var, gjør du vel?
Nei, men den ene liknet Jomfru Maria.
- Nå som du sier det. - Det var neimen ikke Jomfru Maria.
Det høres ut som Valeria Messalina, keiser Claudius' hustru.
Historiens mest beryktede nymfoman.
Den andre kvinnen som red på dyret -
- var ingen annen enn Babylons store skjøge -
- som red på Nimrod i form av en tyr.
Historien din er en slags blasfemisk gjenfortelling -
- av Jesu forklarelse på berget.
En av Østkirkens helligste skriftsteder.
Der hvor Kristi menneskelige natur blir illuminert -
- av evighetens guddommelige lys.
Hvis noen annen hadde fortalt den historien -
- hadde jeg tatt den som en blasfemisk spøk -
- fiffet opp med et bibelsk lys fra intet ringere -
- enn en spontan orgasme.
Og senere mistet du orgasmen helt.
Wagner, "Rheingold", "Ned i Nibelheim".
Var det så ille?
Tenk deg at du med et slag mistet lysten til å lese.
Hele lidenskapen for bøker og bokstaver.
Jeg vet ikke om jeg kan forestille meg det.
Det er jo Zenons paradoks.
Du er Akilles.
- Skilpadden er orgasmen. - Kutt ut.
Fordi du jaktet den, kunne du ikke få tilfredsstillelse.
- Det er paradokset. - Du tar det ikke særlig alvorlig.
Jeg forteller deg om det verste jeg har opplevd.
På noen få sekunder mistet jeg all seksuell følsomhet.
Fitta mi ble nummen.
Og straks må vi høre om det teite matematiske problemet.
Jeg tror ikke du hører etter.
Hvorfor tror du ikke det?
Når jeg har fortalt andre menn -
- om mine seksuelle erfaringer -
- blir de alltid temmelig opphisset.
Jeg blir også opphisset.
Av alt det matte-mølet. Ikke av historien.
Hva er du egentlig for slags menneske?
Jeg...
Du vet det jo ikke.
Nei, men jeg kan gjette.
Hvorfor har jeg ikke skjønt det før?
Du blir ikke opphisset av de frekke historiene mine -
- fordi du ikke har egne erfaringer.
Du har aldri vært sammen med en kvinne.
Det er aldeles riktig.
Ikke med en mann heller.
Syns du det er leit?
Tja, av nysgjerrighet.
Ikke av begjær, som man skulle tro.
Jeg ser på meg selv som aseksuell.
Jeg eksperimenterte jo med onani som tenåring -
- men jeg fikk ikke egentlig noe ut av det.
Så det er ikke noe seksuelt ved meg.
Det er ikke så uvanlig, -
- men jeg har da lest mange beskrivelser av det seksuelle.
"Canterbury-fortellingene", "Dekameronen", "Tusen og en natt".
Jeg har faktisk lest dem med stor interesse og fornøyelse.
Men bare litterær fornøyelse.
Det gjør meg bedre i stand til å lytte til fortellingen din.
Jeg har ingen forutfattede meninger eller preferanser.
Jeg er den beste dommeren du kunne dele historien din med.
Og om du er et dårlig menneske eller ikke -
- har jeg heller ikke vanskelig for å bedømme.
Jeg ser deg ikke gjennom briller -
- farget av seksualitet eller seksuell erfaring.
Jeg er jomfru.
Jeg er uskyldig.
Hun ser på meg.
Ja.
Det er et ikon. Er det russisk?
Ja, en god kopi.
Kanskje etter Rubljov-skolen.
Ikoner stammer som regel fra Østkirken.
- Østkirken? - Dette kan bli litt teoretisk.
Det går helt fint. Jeg vil du skal fortelle om bildet ditt.
Den kristne kirken ble splittet i 1054 på grunn av en strid -
- mellom Østkirken og Vestkirken.
I dag kaller vi dem den ortodokse og den romerskkatolske kirken.
Dette er et typisk ikon fra Østkirken.
De viser som regel Jomfru Maria og Jesusbarnet, -
- men sjeldnere korsfestelsen, -
- som var mer utbredt i Vestkirken.
Du kan si at Vestkirken er lidelsens kirke, -
- og Østkirken er lykkens kirke.
Ta en mental reise østover fra Roma.
Merk hvordan du fjerner deg fra skyld og smerte mot glede og lys.
Du sa du ikke trodde på Gud.
Nei, men religion som fenomen er interessant.
Som sex som fenomen.
Men jeg kneler ikke for noen av delene.
La oss kalle dette kapittelet:
"Østkirken og Vestkirken."
Det blir ikke en historie om å reise østover fra Roma mot lyset.
Snarere det motsatte.
Så for ikke å gjøre det altfor trist -
- har jeg fiffet opp neste kapittel med en ekstra overskrift.
KAPITTEL SEKS ØSTKIRKEN OG VESTKIRKEN
(DEN TAUSE AND)
Tross min utrettelige innsats reagerte ikke fitta mi på noe.
Jeg må innrømme at vi begynte å ha det gøy sammen.
Du får £5 -
- hvis du kan få den -
- opp i fitta.
- £5? - Ja.
Faen!
- Takk. - Ingen årsak.
- Fikk dere ikke skjeer? - Nei.
Det mest groteske var at det var i den perioden -
- der jeg var utestengt fra alle seksuelle følelser, -
- en tid full av trygghet og hjemlig hygge -
- fordi vi hadde flyttet sammen, -
- at jeg ble gravid fordi jeg slurvet med p-pillene.
Bevisst eller ubevisst var det viktig å få tatt keisersnitt.
Jeg håpet jo at fitta mi skulle begynne å virke igjen, -
- og noe sa meg at en hard fødsel ikke ville hjelpe på det.
Kanskje det var innbilning, men da jeg lå der -
- lød instrumentene som akkorden fra "Den lille hjorden".
Ja. Og det var ikke frykt.
Mer en slags vemmelse.
Jeg kunne ha sverget på at jeg så ham le.
Den leende sønnen. L"Dr. Faustus" skriver Thomas Mann -
- at Noas sønn Ham lo da han ble født.
Enda et djevelens tegn.
Det uskyldige barnet ble døpt Marcel, etter Mars, Romas krigsgud.
Og det å bli mor?
Morskjærligheten levde vel ikke helt opp til forventningene.
Jeg hadde ingen forventninger. Det var ikke problematisk.
Men hver gang jeg så barnet i øynene -
- fikk jeg en foruroligende følelse av at jeg var blitt gjennomskuet.
Det er sikkert en merkelig ting å si om et barn.
At kjærligheten min ikke ble gjengjeldt.
Men det følte jeg.
Hvis Jerôme hadde håpet på en pause -
- fra det som etter hvert mest var hardt arbeid, tok han feil.
- Fyll alle hullene mine. - Jeg kan ikke, Joe.
Beklager.
- Får jeg snakke med deg? - Ja.
Jeg elsker villheten og begjæret ditt. Jeg elsker deg, Joe.
Akkurat nå kan jeg ikke tilfredsstille deg som jeg helst vil.
Det betyr ikke at vi ikke fortsetter å ha sex, det er viktig for meg.
Veldig viktig.
Når du kjøper en tiger -
- må du mate den også.
Tilfredsstille den, ikke sant?
Kort fortalt har jeg fått meg en tiger.
- Er jeg for mye for deg? - Nei.
Du er som du skal være.
Jeg foreslår bare at jeg får litt hjelp med matingen.
Skal jeg ligge med andre også?
Det er en nokså grov måte å uttrykke det på, men...
- Men nøyaktig. - Akkurat.
Jeg hadde lenge lekt med tanken på -
- å utvikle "knull meg nå"-stilen videre.
- Det er fint. - Jeg ble Pianolærerinnen.
Alt i orden? Hva er i veien?
Jeg har ikke greie på biler. Kan du hjelpe meg?
Det er da klart den ikke virker når tennplugghettene er tatt av.
Det har jeg gjort. Var det feil?
Omsider hadde jeg nytte av min åttesylindrede bil.
Åtte hetter på åtte tennplugger kan kombineres -
- på 40320 måter, hvis jeg fortsatt kan regne.
Bilen går bare med en av dem, så det ga meg mer enn nok tid.
Beethoven var god, men han kunne ikke skrive fuger.
Mener du det?
Tja...
Det ville vært riktigere å si at Beethoven fornyet fugen.
Han var bare så visjonær -
- at de gamle Bach-puristene beskyldte ham for ikke å mestre den.
God dag?
For å nå hjertet på den lidende Vestkirken din -
- må jeg hoppe tre år frem -
- og fortelle om mitt møte med "de farlige mennene".
Jeg var mye alene med Marcel på den tiden.
Jerôme reiste mye, og når han endelig var hjemme -
- brukte han mest tid på å klandre meg for å forsømme Marcel.
Jeg tror det dekket over raseriet over elskerne mine.
Enhver seksuell tilfredsstillelse, for ikke å snakke om orgasme, -
- var fjernere enn noen gang.
Noe måtte skje -
- og inspirasjonen hadde vært utenfor vinduet hele tiden.
Jeg tente vilt på tanken om sex -
- der verbal kommunikasjon var umulig.
Hei. Tobias, tolken.
Jeg heter Joe. Kom inn.
- Du kan afrikanske språk, hva? - Grunnleggende, ja.
Hvem og hva skal du ha oversatt?
Den mannen. Han i den grønne jakken.
Du skal spørre ham om han vil ligge med meg.
Jaha.
- Er det i boks? - Ikke godt å si.
Jeg har notert tid og sted.
Men jeg tør ikke stå inne for at ordvalget her er presist.
Jeg tror vel egentlig -
- at det faller i en av fagets gråsoner.
Det var adressen til et billig hotell.
- Hvorfor var det to? - Det sa jeg også.
N hadde åpenbart tatt med broren sin.
- Hvorfor var han så sint? - De var visst uenige om noe.
Senere har jeg hørt at det krever stor følsomhet å ta en sandwich -
- fordi mennene åpenbart kjenner hverandre gjennom vevet.
Krangelen hadde sikkert begynt allerede i trappen -
- der en av dem hadde gjort krav på et av hullene mine, -
- i motsetning til hva negerbroren hans var interessert i.
Det ordet skal du ikke bruke.
Det er ikke politisk korrekt å si neger.
Ja, unnskyld, men i min omgangskrets -
- er det et adelsmerke å kalle en spade for en spade.
Hvert forbudt ord fjerner en stein fra demokratiets fundament.
Samfunnet viser sin maktesløshet overfor et konkret problem -
- ved å fjerne ord fra språket.
Samfunnet vil nok hevde at politisk korrekthet er et presist uttrykk -
- for at demokratiet tar hensyn til minoriteter.
Jeg tror samfunnet er like feigt som menneskene i det, -
- som etter min mening er for dumme til demokrati.
Jeg ser poenget ditt, men jeg er helt uenig.
Jeg tviler ikke på menneskelige verdier.
Menneskelige verdier kan sammenfattes i ett ord: Hykleri.
Vi opphøyer de som sier det rette, men mener det som er galt, -
- og håner de som sier det som er galt, men mener det rette.
Jeg kan forsikre deg om at kvinner som påstår -
- at de ikke tenner på negre, lyver.
Tilfredsstilte de deg da, de... negrene?
Nei. Men de viste meg en verden fjernt fra min -
- som jeg måtte utforske.
Der, eller kanskje på den andre siden, kunne jeg få tilbake livet.
Hvem er du?
Jeg vet hva du gjør.
Jeg vil gjerne være en av de kvinnene du treffer.
Ikke av interesse.
Madame.
Prinsesse, jeg sa uttrykkelig fem dager.
Det har ikke gått fem dager ennå.
Så du må gå.
Beklager.
Jeg tror ikke dette er din greie.
Så mystisk.
Får jeg en rimelig forklaring nå, eller skal vi vente?
Jeg kan ikke gi deg noen forklaring, og iallfall ikke en rimelig en.
Hva sa ryktene om ham?
- At han var voldelig. - Hvordan kan det være opphissende?
Den enkleste måten å forstå det på er å huske på min opprørske natur.
Det K gjorde bød meg fullstendig mot.
Jeg kontaktet ham -
- i et siste desperat forsøk på å gjenopprette seksualiteten min.
Det var systemet som trakk meg til K.
Voldssystemet?
Du snakket om Vestkirken, ikke sant?
Så vidt jeg husker -
- er den systematiske opptakten til korsfestelsen -
- av en voldelig og rett og slett sadistisk natur.
Ja, Kristi lidelseshistorie er full av systematisk vold.
Via Dolorosa, de ni korsveistasjonene og 39 piskeslag.
Du begynner å irritere meg.
Reis deg.
Jeg vil at du sitter helt avslappet -
- mens jeg slår deg i ansiktet.
Ikke noe spesielt.
Bare en ørefik.
Klar?
Nå skal du høre reglene.
Første regel er at jeg ikke knuller deg.
Det er ikke noe å diskutere.
Hva får du ut av det?
Det er min sak, og det får du ikke nevne mer.
Regel to er at vi ikke har noe stoppord.
Hvis du går inn sammen med meg -
- kan du ikke si noe for å få meg til å stoppe.
Uansett plan eller behandling.
Ha med en brukt brun ridepisk av lær.
Ikke fra en butikk som selger sexleketøy.
Du er ikke på karneval.
Regel tre.
Hvis jeg velger å slippe deg inn, skal du sitte her ute.
Du vet med andre ord aldri når.
Bare at det blir mellom kl. 2 og 6 om natten.
Så lenge kan jeg ikke bli.
Barnevakten er ikke pålitelig, og jeg kan ikke svikte barnet mitt.
- Du vet ikke engang hva jeg heter. - Det interesserer meg ikke.
Her heter du...
Fido.
Marcel er våken.
Vil du si ha det til mamma?
Ha det.
Jeg tar frakken din.
Du skal sette opp håret.
Bruk denne.
I tilfelle jeg blir nødt til å slå deg i ansiktet.
Skal jeg kle av meg?
Jeg sier hva du skal gjøre, og når.
- Nå kan du bøye deg fremover. - Hvordan da?
Gå bort til stolen.
Bøy i hoftene.
Se rett frem. Opp med hodet.
Fortsett å se rett frem.
Se rett frem.
Du kan stå opp.
Vi må bruke sofaen.
Kom hit.
Ta det med ro.
Bøy deg frem.
Strek ut armene.
Slapp av.
Uten truse neste gang.
Rumpa di er ikke høyt nok oppe.
- Vi får neppe gjort det i dag. - Hva?
Jeg vil se deg igjen på torsdag.
- Hva er i veien? - Vi får se hva som skjer torsdag.
Jeg kan ikke ta telefonen. Legg igjen beskjed.
Det er Marcels mor igjen.
Klokken er halv to, og vi hadde en avtale.
Jeg håper du hører beskjeden og kommer så fort du kan.
Marcel sover.
Jeg må gå nå.
Bedre.
Også mye bedre. Veldig mye bedre.
Nå slår jeg deg 12 ganger, uansett hvor mye du skriker.
Ingen kan høre deg her nede.
Det er ikke sånn det er.
De fleste skriker ikke før jeg slår dem.
Det var det.
Takk.
Bare hyggelig.
Jeg vet ikke hvor vi får seksualiteten vår fra -
- eller hvor sånne tilbøyeligheter kommer fra.
Det er sikkert en perversjon skapt i barndommen -
- som ikke har manifestert seg før.
Freud sier pussig nok det motsatte.
Han snakker om barnets polymorfe perversjon.
Det vil si at et barn rommer alle slags perversjoner, -
- og vi bruker barndommen til å minske eller fjerne noen av dem.
Et barn er seksuelt polymorft -
- og alt er seksualitet i et lite barn.
Og likevel var det en bisarr opplevelse å ligge der.
Og særlig å ha lyst til å ligge der.
Det er interessant at du ble våt -
- da du forventet en smerte du ikke hadde opplevd.
Kroppen beredte seg på et samleie som du visste ikke ville finne sted.
Jeg kan bare beskrive stemningen som seksuell.
Mens jeg vred og snodde meg under piskeslagene -
- merket jeg hvor sinnrike knutene var.
Hvis jeg strittet imot dem, ble de strammere.
Når jeg slappet av, ble tauene også slakkere.
Jeg vet ikke hva slags knute K brukte.
Men jeg vet om en knute som strammer seg når den blir belastet -
- og omvendt. En såkalt prusik-knute.
Oppkalt etter en fjellklatrer som het Prusik.
Han klatret med en venn da det skjedde en ulykke -
- og vennen døde.
Selv endte han hengende i et tau -
- uten å kunne komme seg opp igjen.
Man kan ikke klatre opp klatretau. Det er for tynt.
Men han var intelligent, og med ryggen mot veggen var han et geni.
Han lirket ut lissene på støvlene og laget to løkker -
- og bandt dem til tauet.
Han kunne flytte dem opp når de ikke var belastet -
- og stå i dem for å klatre opp og redde seg selv.
Prusik.
Jeg syns dette var en av dine tammeste avsporinger.
- Får jeg fortsette? - Vær så god.
Noen ganger gir jeg en julegave, -
- men du må gjøre arbeidet selv.
Dette heter en blodknute.
Du skal lage ni tau med tre blodknuter hver.
Få se deg gjøre det. Du bestemmer selv -
- om du tar fire, fem eller seks tørn på de enkelte knutene.
Joe?
Skatt?
Marcel?
- Er du fortsatt glad i meg? - Ja.
Mer enn i de andre?
- Ja? - Ja.
Du går ikke igjen i kveld, vel?
Nei, nei.
- Er du sikker? - Ja.
Lyver du for meg, Joe?
- Nei. - Vær ærlig.
- Bare si det, for faen. - Nei.
- Jeg vil bare være her. - Hvorfor det?
Jeg vet ikke.
Hvis du går i kveld -
- får du aldri se meg eller Marcel igjen.
Forstår du det?
Tar vi farvel?
Er det det du sier?
- Kom, Marcel. - Hold opp.
Er det det du vil?
Nå kan du se ham. Se på ham, Joe.
Du er ingen mor, Joe.
Vi vekker ham.
Marcel, lille venn. Si ha det til mor.
- Slipp ham. - Er det det du vil?
Se. Han vil ha deg.
Det er jul, for faen.
Hva er dette?
I dag er det Madame som må vente.
Jeg beklager, Madame, men jeg må snakke med Fido først.
Jeg burde sende deg hjem.
God jul, Fido.
- Jeg vil ha pikken din. - Hva sa du?
Jeg vil ha pikken din.
Nei, det vil du ikke. Nei!
Hva går det av deg i dag?
Siden det er jul, og sånn som du oppførte i dag, -
- får du romernes høyeste straff, 40 piskeslag.
Er du klar, Fido?
Jeg er klar.
En.
To.
Tre.
Fire.
Fem.
Seks.
Jeg hadde gjennomskuet Ks knuteteknikk -
- så jeg kunne bevege underlivet nok -
- til å stimulere klitoris mot bokomslaget.
Og da du kom hjem -
- var Jerôme og barnet vekk?
Jeg har ikke sett Marcel siden.
Denne sentimentaliteten... Jeg hater den!
- Hvorfor det? - Fordi den er en løgn.
Er du sikker?
Jerôme forsto at han heller ikke kunne la et barn styre livet.
Så han satte ham på fosterhjem.
Min eneste kontakt med gutten er de £1000 -
- jeg setter inn på kontoen hans hver måned.
Anonymt.
Som botsøvelse.
Etter så mye elendighet, får jeg spørre -
- hvordan det gikk med den tause anden?
Gud ja, den tause anden.
Den hadde jeg helt glemt.
En kveld var K i usedvanlig godt humør til å være ham.
Jeg vet ikke hvorfor, men han slo ikke hardt -
- og han spøkte med at han ville lære meg "Den Tause And".
Man tør nesten ikke tenke seg "Den Kvekkende And".
Jaja.
Innerst inne var da K en lystig kar med allsidige talenter.
Men han tok feil om romernes 40 piskeslag.
Den høyeste straffen var riktignok 40 piskeslag, -
- men de måtte gi tre slag om gangen.
Derfor fikk Jesus bare 39 piskeslag, for tre går opp i 39 -
- men ikke i 40.
- Har du et speil? - Ja.
Det er rene tanken, hva?
- Er du klar til et kapittel til? - Fortsett.
KAPITTEL SYV SPEILET
Noen år etter begynte mishandlingen av kroppen å sette spor.
Først blødde jeg en sjelden gang fra klitoris, -
- men senere oftere og oftere.
Kom inn.
Har du hørt noen av ryktene om deg?
De sier at du er sammen med menn hver kveld.
Hele natten.
Alle sier at de ikke kan stole på deg.
Hvorfor sier de det?
De er vel redd for at jeg ikke kan la mennene deres være i fred.
Ja vel. Kan du det?
Nei.
Jeg har snakket med en psykolog.
Han sier du er avhengig, men det kan godt behandles.
De har grupper.
Sånne grupper kjenner jeg til.
- Jeg har ikke noe å si en psykolog. - Jeg foreslår ikke terapi.
Jeg krever det. Selv om du slutter her -
- blir det det samme på neste arbeidsplass, og neste igjen.
- Jeg heter Joe. - Hei, Joe.
- Jeg er nymfoman. - Sexavhengig.
- Jeg heter Joe, og jeg er nymfoman. - Vi sier sexavhengig.
Alle er det samme her.
Du trenger bare si noe hvis du har lyst.
Sier du at ingen kan utslette seksualiteten?
- Selv om den ødelegger alt? - Jeg sier ikke at ingen kan.
Men bare en av en million klarer å leve uten seksualitet.
Du bygger vel ikke terapien på den ene av en million?
Nei. Det første og viktigste skrittet er -
- å fjerne stimulus, utsette deg for den så lite som mulig.
Du må finne ut hva stimulusen din er, -
- og sørge for å unngå den.
Alt som får deg til å tenke på sex.
Joe har noe hun vil fortelle.
- Jeg heter Joe. - Hei, Joe.
Jeg er sexavhengig, men jeg har ikke hatt sex på tre uker og fem dager.
Hvordan klarte du det, Joe? Du har med notater.
Kjære alle sammen. Ikke tro at det har vært lett, -
- men nå forstår jeg at vi alle er like.
- Er alt i orden, Joe? - Ja.
Vil du ha et glass vann?
Takk.
Vil du vente til en annen gang?
Nei, jeg vil fortelle.
Kjære alle sammen. Ikke tro at det har vært lett, -
- men nå forstår jeg at vi ikke er, -
- og aldri vil bli, like.
Jeg er ikke som deg, som knuller for å få bekreftelse, -
- og like godt kan la være å få pikk.
Jeg er ikke som deg. Du vil bare bli fylt, -
- og om det er av en mann eller tonnevis av ekle kalorier -
- har ikke noe å si.
Og jeg er i hvert fall ikke som deg.
Den empatien du skryter av, er falsk.
Du er bare samfunnets moralpoliti.
Din plikt er å utslette min utukt fra jordens overflate -
- så småborgerne slipper å vemmes. Jeg er ikke som dere.
Jeg er nymfoman, og det elsker jeg meg selv for.
Fremfor alt elsker jeg fitta mi -
- og mitt bunn råtne, skitne begjær.
Hva var det?
Jeg skjønner ikke det med den brennende bilen.
Unnskyld.
Jeg var bare overivrig etter å komme til siste kapittel.
Jeg forsto at samfunnet ikke hadde plass til meg, -
- og jeg hadde ikke rom for det. Det hadde jeg aldri hatt.
Det var vel naturlig for deg -
- å innrede rommet ditt som en munkecelle.
Men det ga ikke stor inspirasjon til kapitteloverskriftene.
Det er ganske enkelt ikke mer jeg kan bruke.
Beklager det.
Kanskje jeg kan gi deg et tips.
Ja, takk.
Jeg beskjeftiger meg mest med tekst.
Men innimellom kan teksten virke så tom.
Så ubegripelig tom.
Selv om det er verdens beste tekst av verdens beste forfatter.
Kanskje du burde endre synsvinkel.
Det forstår jeg ikke.
Når noe blir for velkjent, blir det sløret.
Men hvis du ser det fra en annen vinkel -
- kan det anta en ny betydning.
Du har rett.
Før var det bare flekken etter teen jeg kastet.
Ser du hva det kan være?
En revolver.
Nei. En revolver har en sylinder som roterer.
Det er en pistol.
- Ser du hvilket merke det er? - Det husker jeg ikke fra bøkene.
Jeg husker det fra mine. Ian Fleming.
Kjenner jeg ikke.
Hvis du ikke har lest det, har du ikke lest noe.
Med litt fantasi -
- kan den se ut som en Walther PPK.
Den som Bond fikk utlevert -
- etter at yndlingspistolen hans, en Beretta, hadde forkilt seg.
Kan du bruke det?
Å ja.
KAPITTEL ÅTTE PISTOLEN
Jeg vet ikke om jeg forlot samfunnet, eller om det forlot meg.
Man kan vel argumentere for begge deler.
Jeg var på vei inn i den lyssky delen av inkassobransjen, -
- der man blant annet tenner på folks biler.
Jeg hadde visst om L lenge.
Hei. Jeg heter Joe.
Jeg vet det. Kom inn.
Jeg ser etter jobb.
Jeg har vært på kontor, men fikk aldri helt dreisen.
Det skjønner jeg. Hva er vitsen, liksom?
Jeg har enkelte kvalifikasjoner, og er temmelig skruppelløs.
Jeg kjenner kvalifikasjonene dine, de er glimrende.
Jeg foreslår -
- at du begynner for deg selv, hjulpet av meg.
Så vidt jeg vet -
- skal du ha nokså god kjennskap til en lang rekke menn.
Det kunne og burde du utnytte.
Jeg trenger underleverandører som kan legge moderat press på folk -
- som mine kunder med rette eller urette har noe utestående med.
- Skjønner du? - Utpressing.
Nei, nei.
Jeg foretrekker ordet inkasso.
Jeg er ikke opptatt av om fordringene er legitime eller ikke.
Det standpunktet råder jeg deg innstendig til også å innta.
Min hovedkvalifikasjon var selvsagt min store erfaring med menn og sex.
Men også mer spesialiserte ferdigheter kom godt med.
Nei, det er ikke sånn det er.
Vent til du blir slått.
De to hjelperne L hadde anbefalt var gode, for all del, -
- men de hadde en temmelig ensformig metode, -
- nemlig å ødelegge mest mulig med et par jernstenger.
Det plager deg visst lite at vi ødelegger alt du eier.
Han her kunne jeg ikke lese seksuelt. Jeg ville ikke gi meg.
Bind ham til stolen.
Ikke gjør ham noe.
Du virker gjennomført ulastelig, -
- men jeg vet av erfaring at ingen mann er plettfri.
Heldigvis er du utstyrt med en veldig pålitelig sannhetsdetektor.
Nå skal jeg fortelle deg et par historier.
Du skal bare høre etter.
Du er på bar og ser på et par...
Så fikk han historier om hvert eneste kjente seksuelle avvik.
Historier om sadomasochisme, fetisjisme, -
- homoseksualitet, alt du vil.
Men han reagerte ikke, og jeg hadde nesten gitt opp, da jeg sa:
På vei hjem går du gjennom parken.
Noe får deg til å stanse. Du hører noe.
Der har vi det. Du hører barna på lekeplassen.
Du setter deg på en benk i nærheten og ser på dem leke.
Det er en liten gutt i shorts.
Han leker i sandkassen.
Han ser på deg med de blå øynene sine.
Han smiler til deg. Jeg tror han kommer bort til deg.
Han setter seg på fanget ditt -
- og ser opp på ansiktet ditt.
Han sier han vil bli med deg hjem.
Hjemme kan du ikke motstå tanken på å være nakne sammen.
Han krabber rundt på deg. Du får ereksjon.
Vær så snill, hold opp.
Han legger seg på magen.
Du drar ned buksa hans.
Jeg skal betale!
- Du gjorde hva?! - Jeg sugde ham.
- Hvorfor det? Det svinet. - Jeg syntes synd på ham.
Jeg hadde ødelagt livet hans.
Ingen visst om hemmeligheten hans. Sikkert ikke han selv heller.
Han satt der med skammen.
- Det var vel for å si unnskyld. - Jeg fatter det ikke.
Hør nå her. Den mannen hadde klart å undertrykke begjæret sitt.
Han hadde aldri gitt etter for det før jeg fremtvang det.
Han hadde fornektet seg selv hele livet, og aldri skadet noen.
Det er da vel prisverdig.
Jeg kan ikke se noe som helst prisverdig ved pedofili.
Det er fordi du tenker på de kanskje fem prosent som skader barna.
De resterende 95 prosentene lever aldri ut fantasiene sine.
Tenk hvordan de må lide.
Seksualiteten er den sterkeste kraften i mennesket.
Det må være en pine å være født med en forbudt seksualitet.
Den pedofile som klarer å leve, skamfullt bevisst sitt begjær, -
- uten å leve det ut, fortjener faen meg en medalje.
Det var enda en grunn til sympati, som er sånn en gåte for deg.
Jeg så en mann som bar det samme korset som meg.
Ensomhet.
Vi var begge to seksuelle utskudd.
Vel, årene gikk, og forretningen vokste.
På den måten kunne jeg øke de anonyme bidragene til Marcel.
Forretningen går strykende.
Du utfører alle jobbene helt perfekt.
De andre kundene dine har bare godt å si om deg, men...
- Men hva? - Vi blir jo ikke yngre.
Nei, det kan du si.
Du må begynne å tenke på å finne en etterfølger.
Jeg trenger faen ikke noen etterfølger.
Man skal ta kriminaliteten sin alvorlig.
Du trenger en høyre hånd som kan hjelpe deg.
En kronprinsesse.
Den gjengse metoden er å finne ut -
- hvilke kolleger som er i fengsel eller narkomane, -
- og derfor ikke kan fylle rollen som foreldre.
Så finner du ut hvor barna deres spiller fotball.
Så engasjerer du deg. Du heier på dem noen år, uansett hvor dårlige de er.
Jo verre de er, desto bedre.
Så påtar du deg langsomt foreldrerollen.
Til slutt har du en trofast hjelper som går gjennom ild og vann for deg.
Eller til og med i fengsel.
Det høres ut som provokasjon.
- En motbydelig provokasjon. - Kall det hva du vil.
Hvis du tror at en oppdrager kan gjøre nytte, -
- så er det barnet langt bedre stilt med deg som mentor enn uten.
Og siden jeg liker deg -
- har jeg sondert terrenget etter en egnet kandidat.
Hun er 15 år.
Fra en forherdet forbryterfamilie, og hun har vært med på en hel del.
Hun bor på institusjon.
Faren er i fengsel, og moren døde av en overdose. Kvikk jente.
Hun spiller riktignok ikke fotball, bare basketball, og hun er elendig.
Hun har valgt en lagsport fordi hun er ensom.
Jeg har spart det beste til sist.
Det høyre øret er misdannet.
Det skammer hun seg selvfølgelig veldig over, -
- og det isolerer henne enda mer, og gjør henne til et lett bytte -
- for den minste smule oppmerksomhet -
- eller antydning til empati fra deg.
Motvillig lot jeg L overtale meg til å se på P.
Jo lenger jeg iakttok den stakkars jenta med det misdannede øret, -
- desto kvalmere syntes jeg planen var.
Men som L nok hadde forutsett -
- gjorde møtet med P meg rørt og full av medynk.
Og uten å ville det møtte jeg opp på kamp hver eneste helg -
- og heiet på den stakkars spilleren.
- Takk for at du heier på meg. - Bare hyggelig.
Du spilte veldig bra i dag.
- Nei, det gjorde jeg ikke. - Jo.
Du har blitt mye bedre i det siste.
Det var med stolthet jeg ga P en innføring i fars lidenskap -
- og i fars verden.
Det er faktisk trærnes sjel -
- vi ser om vinteren.
Jeg syns de ser ut som menneskesjeler.
Du har rett. De ser faktisk ut som menneskesjeler.
Skakke sjeler, vanlige sjeler, vanvittige sjeler.
Alt etter det livet menneskene har ført.
Jeg har funnet mitt tre. Sjeletreet mitt.
Det er mitt tre.
- Det er ikke en ask? - Nei, det er en eik.
Far fant sjeletreet sitt, -
- men jeg har aldri funnet mitt.
"Du kjenner det når du ser det," sa han.
Da P ble myndig, og jeg ble hjelpevergen hennes -
- ba jeg henne flytte inn hos meg.
Jeg har aldri sett deg med oppsatt hår.
Så nydelig du er.
På den tiden var det slutt på all seksuell aktivitet.
Skrittet var ett stort sår etter mishandlingen, og ville ikke gro.
Jeg fikk ikke engang onanert.
Jeg hadde klare symptomer på abstinens.
Joe, hva er det som skjer?
- Pass deg. - Du må tørke det opp.
Jeg bare får dette noen ganger.
Det er greit.
Kanskje hun virkelig elsket deg.
- Det kunne jeg ikke godta. - For du ville det skulle være sant.
Kanskje jeg håpet det.
Den er rørende, historien om P.
Da har du misforstått den fullstendig.
La være.
- Jeg vil se deg. - Nei, det får du ikke.
- Hvorfor ikke? - Jeg har et sår.
- Samme det. - Du forstår ikke.
Jeg har jo øret.
Jeg skammer meg sånn.
Liker du meg?
Du er så vakker.
Det er en ting jeg ikke forstår.
Visste hun hva du levde av?
P var veldig diskret. Og fåmælt.
Kontortiden var uregelmessig, men hun spurte meg aldri om jobben.
Men en dag spurte hun meg om noe.
Joe?
Hvorfor begynte du å komme på basketkampene mine?
Det var ikke tilfeldig, var det vel?
Nei, det var ikke tilfeldig.
Jeg har ikke sagt det -
- fordi jeg trodde du ville bli lei deg.
Og sint på meg.
Jeg blir ikke sint.
Det jeg lever av...
Jobben min er ikke helt alminnelig. Den er ikke lovlig.
Ingen i min familie gjør noe lovlig.
En som hjelper meg i faget foreslo at jeg skulle se til deg.
Planen var at jeg skulle iaktta deg for å se -
- om jeg kunne bruke deg på jobben min en dag.
Jeg skulle bli venner med deg fordi du ikke hadde foreldre.
Hva er galt med det?
Det er jo en ond plan. Jeg følte meg jævlig.
- Det burde du ikke. - Hvorfor ikke det?
Hvis du ikke hadde gjort det...
...ville vi aldri ha møtt hverandre.
Jeg vil bli med deg på jobb neste gang.
Nei.
- Vil du tenke på det? - Nei.
- Jo! - Nei.
- Hun tok ikke nei for et svar. - Selvfølgelig ikke.
Hvordan holder du en bølge på sanden?
Med fare for å virke et hakk for smart -
- så er altså den sosiale arven en ubestridelig kjensgjerning.
Hvis noen kjente gatas lov, må det da ha vært P.
Du har mer rett enn du aner.
Skyt den jævelen!
Hold opp!
Vi bruker ikke skytevåpen.
- Jeg vil ha pistolen. - De andre har også våpen.
Det visste jeg ikke, men du får i hvert fall ikke ha et.
Pistoler er ikke farlige. Det spørs hvordan du bruker dem.
- Nettopp. - Jeg hadde ikke tenkt å skyte ham.
- Da hadde vi jo aldri fått pengene. - Kan jeg få pistolen?
Takk.
Du er ond.
Dessverre skjedde et sånt sammentreff du ikke helt tror på -
- med en viss person.
P skulle vise oss de som skyldte penger, -
- så før jeg så navnet på døren ante jeg ikke hvem vi skulle til.
- Er du sikker på at det er her? - Ja.
Kanskje det er på tide -
- at du fikser denne alene.
Ja?
Takk, Joe.
Dere må ikke ødelegge noe -
- eller skade noen.
Bare gå inn og tilby ham en rimelig avdragsordning.
Hvis det er det du vil, gjør jeg selvfølgelig det.
Om jeg følte kjærlighet da jeg så Jerôme igjen, vet jeg ikke.
Men noe følte jeg.
Mye sterkere enn jeg likte.
Jeg gikk faktisk hjem gjennom dette smuget her.
Det er stor forskjell på bydelene, men de ligger så tett -
- at den korteste veien fra Jerôme til sentrum var dette smuget.
Hei sann.
- Hvordan gikk det? - Glimrende.
Veldig bra.
- Jeg foreslo en rimelig ordning. - Hvordan så han ut?
Redd.
Hvor gammel så han ut?
Jeg vet ikke. Eldgammel.
Jerôme skulle betale gjelden i seks avdrag.
Hver gang P var hos Jerôme og hentet penger -
- travet jeg rastløst frem og tilbake til hun kom hjem.
Jeg måtte til og med finne frem mors kjedelige gamle kabalkort -
- for å få timene til å gå.
For hver kveld hun kom hjem, lettet usikkerheten mindre og mindre.
Om sjalusi er frykten for å dele eller for å miste -
- interesserte meg lite.
Men den uverdige følelsen jeg hadde undertrykt så lenge -
- snek seg innpå meg.
Den kvelden hun skulle hente siste avdrag kysset hun meg ikke.
Jeg avfeide det med at hun var glemsk -
- men timene gikk uten at hun kom hjem.
Hver gang jeg så billys trodde jeg det var Psom ble kjørt hjem.
Jeg bestemte meg for å flykte.
Jeg kunne ikke bli i byen sammen med ham og henne.
Jeg hadde lagt en feig plan om å flykte sørpå -
- som fra en istid jeg ikke våget å snu meg og møte.
Men avskjeden var sørgelig og underlig uforløsende.
Noe fikk meg til å gå lenger opp på fjellet.
De sier det er vanskelig å ta liv.
Jeg vil si det er vanskeligere å ikke gjøre det.
For mennesker er drap det naturligste i verden.
Vi er skapt til det.
Vidunderlig.
Hopp av.
Unnskyld.
Brannmannsløft.
Fyll alle hullene mine, vær så snill...
Jeg vet fortsatt ikke hvorfor ikke pistolen virket.
Jeg sjekket at det var skudd i magasinet.
Den klikket, rett og slett. Som Beretta'en til Bond.
Jeg vet såpass at enda det var skudd i magasinet på Walther'en, -
- og du hadde avsikret den, -
- så kan du ikke skyte før du har tatt ladegrep.
Du trekker sleiden tilbake, og slipper.
Det hadde ikke P gjort, for hun hadde jo ikke tenkt å skyte mannen.
Jeg vet ikke med Bond, men det må da fremgå av bøkene og filmene om ham -
- at man må ta ladegrep på en automatisk pistol.
Ja, du har rett.
Det har jeg jo sett på film tusen ganger.
Det er morgen.
- Snøen er vekk. - Har solen stått opp?
Ja, det er sol.
Jeg har aldri funnet ut hvor den kommer fra.
Det må være et samspill mellom vinduer, -
- tårn og høye bygninger.
Det er ikke mye, -
- men det er nå engang det sollyset jeg får her hos meg.
Det er vakkert.
I begynnelsen sa du at din eneste synd var -
- at du forlangte mer av solnedgangen.
Med det mente du vel at du forlangte mer av livet enn godt var.
Du var et menneske som krevde din rett. Og enda mer.
Du var en kvinne som krevde sin rett.
Unnskylder det alt?
Hvis to menn -
- hadde sjekket damer på toget, ville noen hevet et øyenbryn?
Eller hvis en mann hadde ført det livet du har.
Historien om mrs. H ville vært utrolig banal -
- hvis du hadde vært en mann -
- og erobringen din en kvinne.
Når en mann går fra barna sine -
- på grunn av begjær, godtar vi det med et skuldertrekk.
Men som kvinne måtte du la deg knuge -
- av en byrde av skyld du aldri kunne legge av.
All bebreidelsen og skyldfølelsen du hadde samlet opp -
- ble for mye for deg, og så reagerte du aggressivt.
Nesten som en mann. Og du slo tilbake.
Du slo tilbake mot det kjønnet -
- som undertrykte og skamferte og drepte deg og milliarder av kvinner.
Men jeg ville jo drepe et menneske.
Men du gjorde det ikke.
- Bare ved en tilfeldighet. - Tilfeldighet, sier du.
Jeg kaller det underbevisst motstand.
På overflaten ville du drepe, -
- men innerst inne hyllet du menneskeverdet, -
- og glemsomhetens slør la seg over din kunnskap om ladegrep.
Alt dette høres skrekkelig ut som vår tids klisjeer.
Og jeg har mest lyst til å plaffe ned argumentene dine.
- Men jeg er for trett. - Det var bra.
Vil du ikke legge deg nedpå?
Jo.
Jeg vil bare si at det å fortelle min historie, -
- som du forlangte, eller tillot meg, -
- har gitt meg fred i sjelen.
Nå står avhengigheten min lysende klar for meg.
Jeg har tatt en avgjørelse.
Selv om bare en av en million, -
- som min tvilsomme terapeut sa -
- klarer det, mentalt, -
- kroppslig og i hjertet, -
- å utslette seksualiteten sin, -
- så er det målet mitt nå.
Men er det et liv som er verd å leve?
Det er den eneste måten jeg kan leve på.
Jeg vil stå fast, bare på trass.
Som et krokete tre ved et stup.
Jeg vil samle all staheten min.
Styrken min.
Den maskuline aggresjonen min.
Mest av alt vil jeg takke -
- min nye og kanskje første venn.
Takk, Seligman -
- som kanskje er lykkelig, når alt kommer til alt.
Jeg er iallfall glad for at skuddet ikke gikk av -
- og gjorde meg til morder.
Nå vil jeg gjerne sove, hvis jeg får.
Jeg skal sørge for at du ikke blir forstyrret.
God natt, Joe.
God natt, Seligman.
Nei...
Men du har jo knulla tusenvis av menn?
Tekster: Tron Furu Scandinavian Text Service 2013